"Beowulf" är den äldsta överlevande episka dikten på engelska och det tidigaste europeiska litteratur. Den kanske vanligaste frågan som läsarna har är kanske vilket språk "Beowulf" som ursprungligen skrevs på. Det första manuskriptet skrevs på saxernas språk, "gammalengelsk", även känt som "anglo-saxiskt". Sedan dess har den episka dikten beräknats ha översatts till 65 språk. Många översättare har dock kämpat för att behålla flödet och alliterationen som finns i den komplexa texten.
Lite är känt om den berömda episka diktens ursprung, tyvärr. Många tror att "Beowulf" kan ha komponerats som en elegans för en kung som dog på sjunde århundradet, men lite bevis tyder på vem den kungen kan ha varit. De begravningsriter som beskrivs i det episka visar en stor likhet med de bevis som hittades vid Sutton Hoo, men för mycket förblir okänt för att bilda en direkt korrelation mellan dikten och gravplatsen.
Dikten kan ha varit komponerad så tidigt som omkring 700 C.E. och utvecklats genom många omberättelser innan den äntligen skrevs ned. Oavsett vem som den ursprungliga författaren kan ha varit förlorad i historien. "Beowulf" innehåller många hedniska och folkloriska element, men det finns också obestridliga kristna teman. Denna dikotomi har lett till att vissa tolkar epos som mer än en författares verk. Andra har sett det som symbol för övergången från hedendom till kristendom i det tidiga medeltida Storbritannien. Manuskriptets extrema delikatess, de upplevda två separata händerna som inskriven texten och den fullständiga bristen på ledtrådar till författarens identitet gör i bästa fall en realistisk beslutsamhet svår.
Ursprungligen utan titel, på 1800-talet hänvisades så småningom dikten med namnet på sin skandinaviska hjälte, vars äventyr är dess främsta fokus. Medan vissa historiska element går igenom dikten, är hjälten och berättelsen båda fiktiva.
Det enda manuskriptet av "Beowulf"är ungefär år 1000. Handstil stil avslöjar att det var inskriven av två olika personer. Huruvida antingen skriven förskönade eller förändrade den ursprungliga berättelsen är okänt.
Den tidigaste kända ägaren till manuskriptet var 1500-talets forskare Lawrence Nowell. På 1600-talet blev det en del av Robert Bruce Cottons samling och är därför känd som Bomull Vitellius A.XV. Manuskriptet finns nu i British Library, även om manuskriptet drabbades av irreparabel skada 1731 under en brand.
Den första transkriptionen av dikten gjordes av den isländska forskaren Grímur Jónsson Thorkelin 1818. Eftersom manuskriptet har förfallit ytterligare är Thorkelins version mycket uppskattad, men ändå har dess noggrannhet ifrågasatts.
År 1845 monterades manuskriptets sidor i pappersramar för att rädda dem från ytterligare skador. Detta skyddade sidorna, men det täckte också några bokstäver runt kanterna.
1993 initierade British Library det elektroniska Beowulf-projektet. Genom användning av speciella infraröda och ultravioletta belysningstekniker avslöjades de täckta bokstäverna när elektroniska bilder av manuskriptet gjordes..
Beowulf är en fiktiv prins av Geats i södra Sverige som kommer till Danmark för att hjälpa kung Hrothgar att befria sin fantastiska hall, Heorot, från ett fruktansvärt monster som kallas Grendel. Hjälten sårer dödligt varelsen, som flyr från korridoren för att dö i sin lera. Nästa natt kommer Grendels mor till Heorot för att hämnas sitt avkomma och dödar en av Hrothgars män. Beowulf spårar henne och dödar henne, återvänder sedan till Heorot, där han får stora utmärkelser och gåvor innan han återvänder hem.
Efter att ha styrt Geats i ett halvt sekel i fred måste Beowulf möta en drake som hotar hans land. Till skillnad från hans tidigare slag är denna konfrontation fruktansvärd och dödlig. Han är öde av alla sina kvarhållare utom sin släkting Wiglaf, och även om han besegrar draken så är han dödligt skadad. Hans begravning och ett beklagande avslutar dikten.
Mycket har skrivits om denna episka dikt, och den kommer säkert att fortsätta att inspirera till vetenskaplig utredning och debatt, både litterära och historiska. I decennier har elever tagit den svåra uppgiften att lära sig gammalengelsk för att läsa den på sitt originalspråk. Dikten har också inspirerat färska kreativa verk, från Tolkiens "Ringenes Lord" till Michael Crichtons "Eaters of the Dead", och det kommer antagligen fortsätta att göra det i århundraden framöver.
Ursprungligen skriven på gamla engelska, den första översättningen av dikten var till latin av Thorkelin, i samband med hans transkription från 1818. Två år senare gjorde Nicolai Grundtvig den första översättningen till ett modernt språk, danska. Den första översättningen till modern engelska gjordes av J. M. Kemble 1837. Totalt beräknas det att den episka dikten har översatts till 65 språk.
Sedan dess har det funnits många moderna engelska översättningar. Den version som gjordes av Francis B. Gummere 1919 är upphovsrättsskyddad och fritt tillgänglig på flera webbplatser. Många nyare översättningar, både i prosa och versform, finns tillgängliga idag.